Tidigare i Star Trek: Discovery:
Med Enterprise i rymddocka, lyckas Pikes och Discoverys uppdrag
att hitta rationella förklaringar för de sju signalerna ännu inte.
Därmed även en chans till en relation med Spock.
Dator, visa Stjärnflottans avbild av signalerna.
Spock ritade signalerna två månader innan de dök upp.
I princip identiska.
Amanda.
Jag stal Spocks journal.
- Jag väntar på en uppdatering om Spock. - Han är efterlyst för mord.
Han dödade tre läkare och flydde.
Trodde det låg bakom honom, men den är tillbaka.
- Vad då? - Din bror kallade den Röda ängeln.
Visionen förändrade honom.
Det var ingen vision.
- Det var jag. - Vad gjorde du?
- Jag ska hitta honom. - Nej.
Det ska jag.
Har den.
Efter att jag träffades av den mörka materian började jag se ett spöke.
Hon hette May, men är död.
- Jag blir galen, Michael. - Du behöver Stamets.
- Vi borde ha resultat snart. - Där är kapten. Därifrån flyger han.
Som jag misstänkte. Du har en eukaryotisk organism.
- Svamp? - Det här kan göra ont.
Säkerhetsintrång av okänd varelse i maskinrummet.
Aktivera karantänrutin Alfa-Omega.
- Aktivera. - Inkommande transport.
- Kapten. - Välkommen ombord, nummer ett.
Haveriet rasade genom hela systemet, styrning, navigering, impuls och warp.
Louviers maskinteam arbetar dygnet runt.
Enterprise kommer aldrig att ha en maskinchef mer kär i ett skepp.
Enterprise är visst det enda skeppet som haft problem.
Han varnade mig. Det där jäkla hologramsystemet.
Be Louvier slita ut det.
Vi använder vanliga bildskärmar från och med nu.
Jag hatar hologrammen. De ser ut som spöken.
- Han sa att jag skulle säga det. - Jag sa det.
- Ostburgare, pommes, habanerosås. - Vill du ha tändvätska med?
Det passar med milkshaken.
- Ledsen att ni är fast i rymddockan. - Jag har varit produktiv.
Undersökt anklagelserna mot Spock?
Det är svårt att föreställa sig
att han skulle ha mördat tre personer på Stjärnbas fem.
- Hur tar manskapet det? - De vet bara att han är i trubbel.
Det är något mer.
Berätta.
Stjärnflottan klassificerade hans fall som nivå ett.
Ovanligt med sådan granskning för tjänstemän.
Det saknar motstycke, så jag grävde lite.
- Med tillstånd? - Bättre om du inte vet.
Jag måste först få veta varför du valde att kringgå Federationens rutiner.
Något med utredningen stämmer inte.
- Jag släpper honom inte utan strid. - Jag håller som vanligt med.
Kapten Pike till befälsrummet.
Jag är sen till genomgången. Ledsen att jag inte kan stanna.
- Nästa gång. Var försiktig. - Du med, nummer ett.
Vi borde kalla den annat än May.
Den ser ut som en klump,
men det är en av de mest sofistikerade livsformer jag har sett.
Den har medvetenhet och intention.
Tilly, mycelnätverket kopplar inte bara samman liv.
Det innesluter det. Det är en kuvös.
Som ett... hem?
Jag har undrat varför den visade sig som May,
vilket fick mig att tänka på den riktiga May jag kände.
Jag var...
Jag var en konstig unge, hade inte många vänner,
och ingen trodde på mig, inte ens jag själv, men hon gjorde det.
Hon ville få kontakt med mig, och kämpade verkligen.
Men jag var nog inte den vän hon behövde.
Du var säkert vänligare än du tror.
Det är du alltid.
Tack, men jag visste inte ens att hon dött.
Det känns som att jag tog henne för givet, flickan som tyckte att jag var unik.
Jag har jämfört Röda ängeln
med alla bevingade livsformer i Federationen.
Ännu inte hittat något.
Ledsen, ibland har universalöversättaren svårt att omvandla mina tungklick.
Mitt svar var: inget i det kända universum.
Det kanske inte är en art, kanske bara en av sitt slag.
En mutation?
Reder vi ut hur den är kopplad till signalerna
- kan vi identifiera den. - Om vi bara visste vad den behöver.
Kommendörkapten Nhan, U.S.S. Enterprise.
- Välkommen ombord. - Skickar du saltet?
Kommendörkapten Saru, kan du bidra med något?
Ledsen, jag vaknade med ett akut rhinovirus i morse.
- Så du är förkyld. - Det var jag förra veckan, det sög.
Saurier, sex näskanaler.
- Även de bästa, Linus. - Till era stationer.
Detmer, sätt kurs för 108 riktmärke fyra, maximal warp.
Ja, sir.
Mr Saru, du ser dålig ut.
Du är överarbetad. Gå och vila dig.
Som du önskar, sir.
Burnham, ett ord.
Jag förstår att din försteofficer är på väg till rymddockan.
- Var besöket informativt? - Nummer ett är rådig.
Folk brukar hamna i skuld till henne.
Hon hittade hemligstämplad information på Stjärnbas fem.
Här är warpsignaturen från skytteln som Spock stal
från psyket. Jag har satt oss på en kurs som avskär honom.
Vi borde nå honom inom några timmar.
Sir... efter allt som hänt,
måste jag låta bli att träffa Spock.
Jag förstår inte.
Jag vill inte göra det värre.
Han är på rymmen, oavsett omständigheterna.
Och som Amanda föreslog...
Jag är troligen den siste som borde lägga sig i detta problem.
- Jag håller inte med. - Han är vilsen.
Du är bättre lämpad att hjälpa honom.
Jag har tänkt igenom detta.
Snälla, lita på mig.
Mitt förtroende för dig överskuggar inte uppdraget.
Det blir inte lätt för någon av oss att bemöta vad som hänt Spock.
Att nå honom måste vara prioritet.
- Status, Detmer? - Något drev oss ur warp.
Hastigheten sjunker, roder svarar inte.
Sköldar upp, röd beredskap. Är det en traktorstråle?
Kraftigare än så. Jag kan inte höja sköldarna.
Preliminär analys antyder på multifas-stasisfält.
- Det stör ut våra sköldar. - Vi har stannat helt.
- Vad som än har oss, har låst fast oss. - Som en fluga i ett nät.
Och där är spindeln.
Detta är nytt för Stjärnflottan.
565 kilometer i diameter
med en massa på 6,39 gånger tio upphöjt till tjugo kilogram.
En blandning av organisk och icke-levande materia.
Den är även uråldrig.
Avläsningarna tyder på 100000 år gammal.
Organisk? Är det en slags livsform?
Det kanske är en spindel. Jag hatar dem.
Det är för tidigt att tilldela den antropomorfiska särdrag.
Den har ännu inte svarat på anrop.
Men vi har detta.
Sfären vibrerar.
Datorn extrapolerade hur den kan låta baserat på omringande strålning.
Jag vill veta vad den är ute efter.
Kommunicera med den eller slå ut den, fort.
Jag förstår vad som står på spel.
- Vi arbetar så fort vi kan. - Varför talar du klingonska?
Jag kan inte läsa skärmen. Är det arabiska?
Mina kontroller har spårat ur.
Tysta larmen. Kan nån berätta vad som hänt?
Universalöversättarna måste vara trasiga.
Kapten Pike, sfären svarade på anropet.
Och sen gick det såhär:
Har någon idéer?
Saru?
Välkommen till Babels torn.
Du kan fler språk än någon på skeppet.
Ja, 94.
Universalöversättaren har invaderats av ett virus.
Den översätter allt till ett annat språk.
Jag har ögon och öron, Burnham.
Dator, bibehåll roderstabilitet
vid 148 från axeln.
Bekräftat.
- Fungerade det? - Ja. Jag förstår dig.
Jag kan fortfarande inte läsa. Detta är nog tau cetianska.
Är jag den ende som lärt mig ett annat språk?
Jag har lokaliserat reservöversättaren.
För stunden kan alla som talar jordengelska kommunicera.
Resten av besättningen och datorn är en annan sak.
Bryggan må vara lagad, men viruset fortsätter spridas
i systemet. Jag kan prova tömma huvudgränssnittet.
Vi måste kunna kommunicera för att ha en chans
att bryta oss loss. Gör det.
Ja, sir.
Jag går. Stanna och övervaka stationerna.
Alla system har automatiserats.
Givet omständigheterna behöver du en översättare
bara för att sköta turboliften.
- Fixar du detta? - Vi ödslar tid.
Vi har kört full diagnostik, men maskinrummet är ännu opåverkat.
- Vi uppdaterar om det förändras. - Tack, fänrik.
Om vi inte kan flyga, måste vi kanske hoppa iväg.
Spordriften är redo, sir.
Aktivera den, sen kopplar vi in mig i den,
ifall vi måste pysa.
Universalöversättaren fungerar inte längre här.
Kan jag hjälpa dig.
Såvida du inte kan leda om plasmaregulatorn
att hämta ström från relädosan, så... nej.
- Du är...? - Jett Reno, från Hiawatha.
Jag fick skjuts från asteroiden.
Maskinchefen skickade mig för att avskärma de kritiska drivsystemen.
Visste inte att ett växthus kunde driva något,
men vad vet jag? Jag är ingen bonde.
Bonde?
Berätta vad du tycker, för vi bryr oss.
Det borde ni. Antimateria och dilitium må vara förlegat,
men är alltid pålitligt.
Varför segla när man kan krypa?
Du känner inte mig. Jag kan inte förnärmas.
Särskilt inte av nån som försöker flyga på svampar
som jag petar av pizzan.
- Sporer är rena, förnybara. - Medföljer dressing?
Vet du hur många planeter som har förstörts av dilitiumgruvor?
Hur många strider som utkämpats för det? Nej.
Du är en av de som inte ens övervägt det.
Och du är en sån där som först skämtar
men sen blir upprörd för att du inte kommer på ett svar.
- Har du tuggummi? - Vindruva. Jag...
Det var inte länge sen jorden kvävdes av föroreningar.
Sen vaknade vi och på en generation
- blev allt från bilar till brödrostar... - Vill du...?
...täckta av solpaneler.
Gårdagens solpaneler är dagens svamp.
Jag kan laga grejer med silvertejp.
Kan May ha haft något att göra med sfären?
En gigantisk varelse från vårt universum och en mycelart från nätverket?
De har lika mycket gemensamt som jag och mekanikern.
Jag kan laga den liknelsen med silvertejp med.
Jag har isolerat kommunikationssystemen. Redo att starta om?
Anger omstartssekvensen.
Nu.
Burnham till bryggan.
Universalöversättaren är åter i drift på hela skeppet.
Saru, vad är det?
Detta är ingen förkylning.
Nej. Det är det inte.
- Vad är det för brus? - Ner!
Det finns mer av den varan. Hundra gigaelektron volt
flödar genom reläerna.
Datorn isolerade avdelningen för att begränsa skadan.
- Livsuppehållande systemen är aktiva. - De kan döda oss.
Om syret fattar eld, friteras vi som pommes.
Vi kan avleda strömmen för att fungera som åskledare.
Dörren kan vara vår jord.
Och strömmen skulle avledas ut genom skeppets ramverk.
Frågan är hur vi leder strömmen över dit?
En gas kan göra det när den joniserats.
Sporerna får en argon-xenonblandning för att bromsa förruttnelse.
Vi kan begränsa gasen med behållarna.
- Vår version av en åskledare. - Ingen dum idé.
Det är min version av dressing, men den räddar liv.
Bryggan, vad hände? Sköt sfären på oss?
Nej. EPS-ledningarna överladdas. Systemen bryter samman.
- Viruset sprids. - Vad händer med skeppet?
- Vi måste till bryggan. - Nej, du måste till sjukstugan.
Gasa på!
- Gasöverföring på 100 %. - Gör du det manuellt?
Ja, för du tänker ju inte göra det.
Tryck på knappen!
Är du okej?
Känns som att jag blivit träffad av blixten för andra gången.
Reno?
Reno, är du okej?
Konstigt dröm, jag spelade trummor för Prince
och jag såg duvor och en basker.
Okej då.
Vänta.
Den är borta.
Tilly!
Hon släpper inte!
Vad händer med honom?
- Jag hoppas att dr Pollard vet. - Sändarna är nere,
så jag måste ändå titta in i sjukstugan.
Akuta brännskador på nivå ett. Skicka icke-kritiska till sjukstuga två.
- Doktorn? - Ta med honom hit.
Förhöjd puls och binjurenivåer,
förhöjd hjärnaktivitet.
Smärtan hade gjort en människa medvetslös.
- Vad gör vi åt det? - Inget.
Det är en effekt av mitt tillstånd.
Obehag i ögonen?
Nej. Kelpier kan se längre in i ljusets spektrum än människor.
Jag ser ultravioletta blixtrar.
Osynliga för er, men motsatsen för mig.
- Är detta vanliga symtom? - Detta är poänglöst!
Och skeppet sätts ur funktion medan vi ödslar tid.
Sfären har inte visat sig vara välmenande.
Snälla...
Kommendörkapten, dr Pollard försöker hjälpa dig.
Ja. Det är unikt för oss.
Och det är dödligt.
Är du säker?
Jag har aldrig varit mer säker.
När jag vaknade i morse...
...hoppades jag att det bara var en förkylning.
Men nu måste jag möta sanningen.
Jag vet inte varför,
men jag börjar tro att sfären utlöser
den kelpiska biologiska process som kallas Vahar'ai.
Det är händelsen som signalerar när kelpier är redo
att väljas ut till slakt av Ba'ul,
rovdjursarten på min hemvärld Kaminar.
Men här finns inga Ba'ul.
Det kvittar.
Kelpiens ganglier inflammeras bara såhär nära vår död.
Jag är slav för min biologi.
Vi låter inte dig dö.
Det måste finnas något vi kan göra.
Det finns det inte.
Kelpiens som genomgår Vahar'ai dör antingen i gallringen,
eller drivs till vansinne av Vahar'ais effekter.
Oavsett vilket är döden oundviklig.
Mycelvarelsen har fäst sig vid Tilly.
Vi försöker frigöra henne. Maskinrum till bryggan, kom in.
- Sändarna är nere. - Skeppet med.
Jag vet att jag måste vara i karantän.
Eller oss.
Jag mår lite konstigt.
Jag borde vara livrädd, men är inte det.
May vill inte göra mig illa.
Kan du se May igen? Hur vet du att den är godartad?
May var läskig och jobbig och höll aldrig tyst,
men gjorde mig aldrig illa.
Hon sa att hon hade en plan för mig. Att jag var hennes chans.
Tror du att hon kan ha manipulerat dig?
Hon sa att du gjorde det. Att du försökte förgifta mig mot henne.
Nu skrämmer hon mig istället.
Klumpen verkar utsöndra hallucinogener
- för att påverka hennes känslor. - Tror du att hon snedtänder?
Eller för att lugna henne, så hon inte är rädd.
Eller så hon inte kämpar emot.
Om Saru tror att sfären utlöste Vahar'ai,
kan vi bota honom om vi flyr.
Problemet är att frigöra oss.
Varför attackerar den så långsamt?
Ineffektivt, eller hur? Den måste behöva något.
Den tar vad den behöver.
Utan datorn havererar våra primära system,
inklusive warpkärnan.
Hela avdelningar har skärmats av, inklusive maskinrummet.
Livsuppehållande är bara nere på 60 %.
Det är inte logiskt för ett virus att döda sin värd.
Du tilldelar ett okänt väsen en känd medicinsk diagnos.
Vi kanske kan bromsa viruset.
Om vi kan analysera dess egenskaper kanske vi kan skapa digitala antikroppar.
Då kanske vi kan bryta oss loss.
I teorin. Men det blir en långsam process, som en myrarmé som äter en vattenbuffel.
- Jag går till vetenskapslabbet. - Du behöver mig.
Kommendörkapten Burnham fixar det.
Du behöver inte riskera din hälsa mer.
Jag är döende, kapten.
Men jag är sannerligen inte död.
Antikropparna bromsar virusets framfart.
Livsuppehållande på 47 %.
Du undrar varför jag höll detta hemligt.
Du behöver inte bära det själv.
Hur förklarar jag
för kvinnan som kämpat så hårt för sin rätt att ta sitt nästa andetag
att min ras är en som underkastar sig?
Jag är din vän.
Vi ska aldrig döma varandra.
Till min egen skam...
...är det min natur att dölja sig.
Jag har lärt mig flera språk, men aldrig delat mitt eget,
i rädsla av att avslöja mitt eget utanförskap.
Får jag be om en tjänst?
Självklart.
Vad som helst.
Jag har fört en privat logg sedan jag gick med i Stjärnflottan
och jag vill be dig att katalogisera dem
så att när generalorder ett inte längre gäller kelpier...
...får de veta att en resa som min är möjlig.
Det vore en ära.
- Skrev du om ditt liv före Stjärnflottan? - Mitt liv började
när jag gavs flyktingstatus av Federationen.
När de bearbetade min ansökan på stjärnbas sju...
...såg jag för första gången livsformer från hela universum.
Somliga med mindre än vad jag hade,
men ändå med en dröm om något bättre.
Jag lyssnade.
Varje berättelse jag hörde,
skapade ett utrymme inom mig att känna mer...
...att älska mer.
Jag gick med Stjärnflottan för att hjälpa dem i nöd,
- på det sätt jag blev hjälpt. - Du är
den mest empatiske själ jag vet.
Det fanns bara ett smärtsamt förbehåll när jag anslöt mig.
- Jag fick aldrig återvända hem. - Varför?
Fler ultravioletta blixtrar.
De blir starkare och mer frekventa.
- Jag hämtar något från sjukstugan. - Nej.
Jag klarar mig.
Kaptenen bad dig återvända till bryggan snarast.
Jag kan fortsätta arbeta här.
Spock är ännu i maximal warp.
Stannar vi här, missar vi honom.
Tilldela kraft till långdistanssensorerna. Tappa inte skytteln.
Vi kan ändå inte spåra honom länge till.
Hör om maskinrummet kan leda om kraft till deflektorn.
Höjer vi sköldarna kanske vi kan bryta oss ur stasisfältet.
- Kan vi hoppa iväg då? - Nej, sir.
- Vi har inte skrovkavitation nog. - Maskinrummet går ännu inte att nå.
Säkerhetsprogrammen stänger ner delar av skeppet.
Hur går det här?
Digitala antikropparna fungerar, fast långsamt.
Jag har inga fler val.
Förlorar vi Spock, kan vi inte skydda honom.
Tillåtelse att gå till maskinrummet?
Jag kan hjälpa dem få kraft till sköldarna.
Det tillåts.
- Vad är det? - Dörrarna öppnas inte
- och saken är fast i Tilly igen. - Kan ni få av den?
Jag kan skära av den, utan en skråma.
Dålig idé.
Hon kan dö ifall den är symbiotisk.
Tack för att du kom då.
- Jag ville hjälpa er stärka sköldarna. - Systemet har skurit av vår avdelning.
- Vi når inte warpkärnan. - Michael!
Jag är jättetrött.
Vad pågår?
Klumpen gör henne medvetslös från och till.
- Varför då? - Vi kan inte direkt fråga den.
Jo, det kan vi.
Detta är ett övertonsgränssnitt.
Det kopplar mina neuroner till mycelnätverket.
Det kan koppla ihop mig med Tillys centrala nervsystem.
Låt May tala med Tillys mun.
- Vad sa du? - Vi ska prata med den.
Vi måste få veta vad den vill ha.
Det behöver vi med.
Sfären försöker berätta något och vi har inte lyssnat.
- Sätt fart då! - Vi har henne.
Saru, kan sfären försöka tala med oss
med viruset som första kontakt?
Javisst. Jag har varit så blind.
De ultravioletta vågorna upprepas som bokstäver i en mening.
- Överallt! - Sluta. Du gör dig själv illa.
Nej, nej.
Du kallade mig en empatisk själ och det stämmer.
Mina ganglier svarar på miljöförändringar, likt ett varningssystem.
Så det är inte konstigt att jag började må dåligt
strax innan sfären angrep oss.
- Varför...? - Jag vet vad den säger.
Inte första kontakt, Burnham.
Sista kontakten.
Den kom till oss för att dö.
- May? - Fortfarande jag.
Signalen är kass. Den måste stärkas. Hjärnbarksimplantat.
- Talar du om trepanering? - Borra ett hål i skallen, ja.
Lappar du ihop henne med silvertejp efteråt?
- Kanske. - Hon har rätt.
Och du tycker nog det med.
Då gör vi detta ihop.
Detta är allt jag har. Säg att du har en laserskalpell.
Vi gör det som förr i tiden. Vi måste sterilisera borren.
Första hjälpen är där.
Jag fick upp sköldarna. Vi avancerade lite, men stasisfältet har oss ännu.
Strömnivåerna kommer och går.
Två dussin arbetare fast under däck. Livsuppehållande havererar.
Jag läser av en energiansamling inuti sfären.
Högsta punkt 10000 kelvin och ökar.
- Laddar den vapen? - Läser inte av några vapen.
Men den inre temperaturen är nu 20000 kelvin.
Avled kraft till vapnen.
Lås på dess radialaxel, förbered fotontorpeder.
- Ja, sir. Laddar torpeder. - Kapten, skjut inte!
Sfären vill inte orsaka skada.
Allt pekar på motsatsen. Den förstör oss.
Nej, den försöker skicka ett meddelande.
Vi fick det. Vi ska skicka vårt svar.
Tänk om Vahar'ai, min dödsprocess,
utlöstes för att sfären också är döende?
Kan du säga det där igen?
Vi kelpier har ett särdrag som hårdkodats i vårt DNA. Empati.
Jag känner att sfären försöker skapa kontakt.
Försöker dela något innan den dör.
Jag litar på Sarus känsla. Sfären attackerade oss inte.
Jag tror att jag kan urskilja dess kommunikationsmetod.
- Detmer, status på Spocks skyttel? - Lämnar våra sensorer om sex minuter.
Tappar vi hans warpsignatur är den förlorad.
Sätt ut en avskärningskurs. Vi skyndar oss dit efteråt.
Ja, sir.
Fortsätt prata och fort.
Tänk om sfären inte angrep universalöversättaren,
utan försökte lära oss dess språk?
För den vill bli ihågkommen
och att dess historia ska bevaras med Discovery.
Men det går inte om vi inte släpper in den.
Den drog oss ur warp och slet nästan sönder skeppet.
Tänk om den förgör oss när vi sänker sköldarna?
Dator, justera skärmen för att visa ultraviolett.
Detta är ljusmönstret som jag har sett,
om och om igen,
orsakat av sfärens virus.
Dator, kör ljusmönstret genom universalöversättaren.
Jag tror att vi ser på flera språk,
så avancerade och kunskap så omfattande att vårt system överbelastades.
Sfären är 100000 år gammal.
Tänk vad den vet, vad den har sett.
Detta faller under Discoverys första syfte, som vetenskapsfarkost.
Det var som... Ett förstärkt hjärnbarksimplantat.
Hej, tjejen.
- Vad är din favoritlåt? - Vad?
Din favoritlåt. Sjung den för mig.
Trots att jag är över hundra tusen km bort.
Känner jag mig stilla.
Och mitt rymdskepp verkar veta Vart det ska.
- Hälsa min fru att jag älskar henne. - Hon vet.
May?
Du ville tala med mig? Här är jag.
Vad vill du ha? Vem är du?
Jag är från en art känd som JahSepp.
Vi levde i harmoni tills en inkräktare
började dyka upp i olika intervall
och förstörde vårt ekosystem.
Så ni behöver hjälp med att bli av med inkräktarna?
Ni är de destruktiva inkräktarna.
Hoppen?
Discoverys hopp?
Jag tog en stor risk som bröt nätverkets gräns för att nå er.
Risk? Du infekterade min vän. Du hör inte hemma i henne.
Du flyger från kuben. Jag nådde inte dig. I Tilly hittade jag May Ahearn,
någon som hon hade gett en andra chans.
När hon litade på May skulle jag få henne
- att ge mitt budskap till dig. - Jag kan bara be om förlåtelse.
Jag visste bättre.
Jag vet bättre.
Jag gör vad som helst för att lösa det.
- Jag ber bara att du släpper Tilly. - Jag kan inte.
Jag har andra planer för henne.
Fel.
- Nej! - Nej!
Tilly!
Sfärens temperatur närmar sig tio upphöjt till sex kelvin.
Våra vapen är verkningslösa.
- Soltemperaturer. - Tecken på kärnkollaps.
Om vi har rätt, när överföringen är färdig,
kan sfären dö, vetandes att den kommer att leva vidare.
Vi kan välja att uppfylla vår del i dess öde
eller låta den blekna bort, utan att minnas av någon.
Spocks skyttel är nästan borta.
Förbered att sänka sköldarna.
Om det går snett, överladda warpkärnan och skjut den mot sfären.
Smällen kommer decimera den.
När den släppt, avled kraft till sköldarna och låt chockvågen föra bort oss.
Förutsatt att vi inte förångas först.
Även om ni kanske inte har rätt,
är jag bunden av min ed att inte låta den försvinna för evigt.
Kommendörkaptener, ta era stationer. Jag följer er.
Löjtnant Detmer, sänk sköldarna.
Ja, sir. Sköldar nere.
SKÖLDAR SÄNKTA
Bryce, öppna alla kanaler.
Owosekun, avled alla datorresurser till kommunikationscentralen.
Ja, kommendörkapten. Nu får vi se.
HUVUDDATORKÄRNA
ANALYSERAR DATAÖVERFÖRING
Överföringen laddas ner.
Biblioteket bearbetar på 20 % över maxkapacitet.
- Vi får ändå in allt. - När smäller hon?
Om sekunder. Energinivåerna är skyhöga.
- Detmer, hinner vi undan i tid? - Nej. Vi är ännu fast i stasisfältet.
- Överföring klar. - Skjut warpkärnan.
- Datorn svarar inte. - Detonation bekräftad.
Hårt akterut, full impuls.
Det är så vackert.
Ljuset är som musik.
Ja, det är det.
Jag förstår inte hur vi ännu är vid liv.
Sfärens stasisfält bytte polaritet en nanosekund
innan detonationen och vi knuffades undan.
Dess sista gärning var att rädda oss, så att vi kunde berätta dess historia.
Räck mig blåslampan.
Andas, Tilly.
Andas. Ta det lugn.
Kom hit. Du är okej. Du är fortfarande du.
Långsamt.
Stamets till Burnham, vi har Tilly. Hon är okej.
Nu är det min tur.
Ta mig till min kammare.
Jag lämnade mitt hem med en handfull frön.
Är detta från din hemvärld?
Det är blomman som markerar säsongsskiftet på Kaminar.
Någonstans längs med vägen förlorade jag vem jag var.
Så fokuserad på att vara Stjärnflottans bästa kelpier,
definierad av min rang och uniform.
Tills det var allt jag blev.
Du har fel. Se vad du har uppnått.
Du hittade dig själv bland stjärnorna.
Du hittade ditt mod.
Din styrka.
Du räddade så många liv, Saru.
Inklusive mitt.
Det är dags.
I första lådan hittar du en kelpisk kniv.
En minnessak som jag beskär blommorna med.
Du måste...
...skära av mina ganglier och göra slut på mitt lidande.
Jag behöver din hjälp, så att jag kan dö i frid,
innan smärtan och galenskapen tar över mig.
Tack, Michael.
Måste vi göra detta?
Är det verkligen oundvikligt?
Jag är ledsen.
Jag vet hur svårt det är för dig.
Hur många du redan har förlorat.
Jag hade gjort det själv...
...men jag är för svag.
Efter all denna tid...
...efter allt som vi har varit med om...
...inser jag nu att du är min familj, Saru.
Jag känner detsamma...
...om dig.
Du är den ende som känner mig.
Du ersatte min syster på Kaminar.
Siranna.
Kniven var hennes.
Jag lämnade henne utan att ta farväl.
Lova mig,
oavsett hur skrämmande eller smärtsamt det må vara, lova mig
att du reparerar ditt förhållande med Spock.
Om du och jag kunde knyta an, kan du göra detsamma med honom.
Snälla?
Jag lovar.
Farväl.
Jag älskar dig, Saru.
Michael, vad är det?
Jag rörde dem knappt.
De föll ut av sig själva.
Jag förstår inte.
Jag borde vara...
Dina vitaltecken är normala igen. Hur mår du?
Jag har aldrig känt något liknande.
Rädsla har alltid varit mitt livs riktlinje.
Men nu...
...är den borta.
Och jag känner... styrka.
Min egen styrka.
Du kan anse dig vara redo för tjänstgöring.
Trots att jag talar 94 språk,
finns det tillfällen då orden inte räcker till.
Rapporter kommer in från vetenskapsteamen.
Sfären gav oss inte bara sitt språk.
Vi har fått allt den har sett och upplevt de senaste 100000 åren.
Dess arv.
Och ditt arv har ett nytt kapitel.
Som är nytt och besvärande.
Kelpiernas liv har alltid kretsat kring döden och den roll Ba'ul spelade.
Mitt folk kallar det Den stora balansen.
Det är sanningen vi rättar oss efter.
- Men du motbevisade den. - Precis.
Och du frågade varför jag inte kunde åka hem.
Det är för att jag lovade kapten Georgiou att upprätthålla generalorder ett,
att inte lägga mig i min arts öde.
Men nu, med vetskapen om att vad mitt folk har accepterat som sanningen
är en lögn...
Vad innebär det för oss?
För min art? För min planet?
Kriget mellan de kvartära stjärnsystemen
och Roquar'ri-imperiet varade ett sol...
- Från sfären? - Datorns översättning.
Det är som vår galax Dödahavsrullar.
Forskare kommer att studera detta i århundraden.
Tack vare dig och Saru.
- Hoppas det var värt kostnaden. - Kostade oss ingenting.
Jag gick igenom sfärens sensorarkiv
och hittade det sista den såg. Spocks skyttel.
Jag spårade den bortom vårt omfång.
Conn, Burnham skickar koordinater för Spocks skyttel.
- Ange kurs och spara inte på krutet. - Ja, sir.
Från och med nu
ska jag se till att du inte behöver bli inblandad i vad som händer din bror.
Tack, kapten, men jag har ångrat mig.
Jag kan inte överge honom.
Oavsett mina misstag, måste min bror veta att jag alltid är där för honom.
Oavsett vad.
Vi måste stänga dörren till nätverket för evigt.
Gör bara de sista beräkningarna.
Hej. Hallå? Hej. Det är jag!
Såg ni det där?
- Vad? - May.
Hon var där, sen försvann hon.
Din hallucinogen kanske ännu klingar av.
Nej, jag svär.
Det är naturligt att vara paranoid i ditt tillstånd.
Något stämmer inte.
Hallå?
Tilly! Hallå?
Wow, har du alltid varit en överlägsen varelse?
Hallå?
För...
Övertonerna i din aura...
Jag tänkte exakt samma sak om din aura.
Vad har du för damm på ansiktet?
Det är på ditt med.
- Det smakar... - Psilocybin?
Psilocybin.
Den drogade oss.
Slå mig jättehårt.
- Varför gjorde jag så? - För jag måste hitta förbandslådan.
Vi behöver en spruta impedrizin var, så vi kan komma ner.
Nu måste Tilly få en.
Vänta, var är hon?
Tilly?
Vänta.
Herregud, den tog henne. Nej, nej!
Tilly?
Nej!
Undertexter: Tomas Lundholm